Parahin herra Inman,
laskin aluksi päiviä,
sitten kuukausia.
Enää en laske mitään.
Toivon vain, että palaat.
Ja pelkään, että näiden vuosien aikana, kun emme nähneet toisiamme,
tämä sota, tämä kammottava sota -
on muuttanut meidät molemmat.
PÄÄMÄÄRÄNÄ COLD MOUNTAIN
Sisällissodan loppupuolella -
Pohjoinen asettaa räjähteitä Etelän linjojen alle.
Petersburgin piiritys, Virginia, heinäkuussa 1 864
Etelän joukot odottavat hyökkäystä.
Tämä raukka oli Alabamasta.
- Hän on kaukana kotoa. - Kiitos.
Kunpa Jenkit jo hyökkäisivät.
- Se trumpetti on minun. - Niin on.
Tuo on Mo Oakleyn poika.
Hän ei voi olla tarpeeksi vanha sotimaan.
- Huomenta. - Huomenta, poika.
Olisi saappaita ja takkeja. Haluatko?
Kyllä. Haluatko tämän? Kiitos.
Muistan ohikiitävät hetkemme -
ja toivon, että voisin korjata kaiken.
Kömpelyyteni, sanomattomat sanat.
Selvän teki.
Tällä räjäyttää vaikka reiän taivaaseen.
Aamuherätys jenkkityyliin.
Se vanha kirjasi on ihan repaleinen.
Kuten mekin. On nähty liikaa sotaa.
Hei, Oakley.
Älä huoli. Jenkit tappelee kellon perässä.
Ei ole vielä aika.
Sulkekaa.
Mistäs sinä ilmestyit?
- Hei, aamiainen! - Minä nappaan sen, Butcher!
- Sainpas. - Minä näin sen ensin.
Näpit irti jäniksestäni!
Kun tulin isän kanssa Cold Mountainiin,
ujostelin olemustani enkä tuntenut oloani kotoisaksi.
Silti oli hyvä päästä Charlestonista,
orjien, kureliivien ja puuvillan maailmasta.
Minkä puolesta te hullut luulette tappelevanne?
- Etelän. - Tämä naula on pohjoisen aggressio.
- Hemmetin totta. - Tämä naula on jenkin pääkallo.
Etelä ei ole muuta kuin ilmansuunta.
En uskonut sinua Lincolnin mieheksi.
Kun kappeli on valmis, lähden listimään jenkkejä.
Taistelemaan rikkaan miehen orjien puolesta.
Pastori tulee.
Kiitos, Ben. Autatko tytärtäni?
- Varjele, katsokaas hellehattua. - Ja mitä on sen alla.
Oakley, anna vasara.
- Ehta etelän kaunokainen. - Herra Swanger.
- Huomenta, herra Swanger. - Huomenta, pastori.
Esco, muistathan tyttäreni Adan?
- Neiti Monroe. - Hyvää huomenta.
Huomenta. Hienoa työtä.
- Rva Swanger, rva Castlereagh. - Huomenta.
Suokaa anteeksi.
Charlestonissa seurakuntani kiistelisi yhä -
ikkunoiden koosta.
Neiti Monroe, ajattelin juuri teitä.
Cold Mountain tuntunee syrjäiseltä.
Ei laisinkaan. Täällä on kaunista.
Kalpenemme teidän rinnallanne.
Nämä miehet luulivat tuntevansa naiset,
kunnes te ilmestyitte.
Tuskinpa vain.
Sanakin teiltä tälle poikaparalle,
niin tulisi yläniitty kynnetyksi.
- Kenelle vain? - Ei.
Vaan varsinkin hänelle tuolla ylhäällä.
Hän ei yleensä puhu eikä pukahda.
Hän on kysellyt teistä koko ajan.
- Yläniittykö se oli? - Juuri niin.
Huomenta, olen Ada Monroe.
Inman.
W.P. Inman.
Ei se siitä toistamalla parane.
Sanovat Inmaniksi vain.
Katsos vain. Inman puhuu.
Ottakaa lasillinen siideriä, niin ystävänne lakkaavat tuijottamasta.
Inman.
- Olet vain kade. - Aion viedä hänet kävelylle.
Kiitos.
Mitä sinä teet?
Timpurihommia.
Metsästän.
Enimmäkseen timpurihommia.
Kynnätkö?
Jos on tarvis.
Oliko sinulla jotain erityistä asiaa?
Ei tule mieleen.
Kiitän siideristä.
Takaisin! Peräännytään!
- Takaisin. - Ne juuttuivat monttuun.
Suunnitelma meni mönkään.
Passitetaan jenkit helvettiin!
Odota.
Kääntäkää se ympäri ja alkakaa ampua.
Hölmöt kaivoivat oman hautansa.
Nyt me ne napataan.
- Tässä ei kauan mene. - Kuin kalkkunoita lahtaisi.
Mitä?
Kuin kalkkunoita lahtaisi. Ne kaivoivat itselleen kuopan.
Nyt on piru irti.
Oakley!
Inman, auta minua.
Inman, auta.
Minä autan.
Nappasin pari. Näitkö?
Näin.
Kuolenko minä?
Vanhemmat voivat olla ylpeitä sinusta.
Tämä mies soittaa, mitä ikinä haluat.
Bonaparten perääntyminen? Osaan sen.
Ei. Soita jotain suloista.
Kuin että tyttö odottaisi minua.
- Siinäs kuulit. - Osaan vain muutaman sävelmän.
Kuin oltaisiin purolla, ja on jano.
Ja vesi on viileätä.
En tunne sellaista säveltä.
Pääsen Cold Mountainiin ennen sinua.
Huomenta, Sally.
Siinä vasta mahtavaääninen peli.
Pianoni.
- Olen kaivannut sitä. - Kiitoksia.
Inman uurastaa yläniityllä.
Hyvänen aika.
Eikä hänellä ollut mitään sanottavaa.
Hän tuli onnelliseksi.
Niinkö?
Ovatko charlestonilaiset erilaisia?
Miehetkö?
En minä tiedä.
Jos pidät hänestä, mene tervehtimään.
Minun täytyy jatkaa matkaa.
Nopeasti nyt.
Rakas tyttäreni Ada,
joka luopui paljosta auttaakseen minua -
ja johon minä panen toivoni.
Ystävät, olemme onnellisia siitä että meille tarjoutui tilaisuus -
kiittää teitä sydäntemme pohjasta ystävällisestä tervetulotoivotuksesta.
Ja ennen kaikkea hienosta kappelista.
Kiitos ja Jumalan siunausta.
Ovemme on aina avoin teille kaikille, mihin aikaan vain.
Tervetuloa.
Esco?
Oliko tuo mies rakentamassa kappelia?
Tuoko? Ei, sehän on Teague.
Hänen sukunsa omisti Cold Mountainin.
Minun tilani, teidän tilanne, kaikki kuului hänen vaarilleen.
Hän olisi halunnut tämän tilan itselleen.
Nyt hän vain kärkkyy tilaisuutta.
Ei ole muuta tilaisuutta, kuin nämä juhlat hyvän työn kunniaksi.
Se on hyvä näinä raskaina aikoina.
- Neiti Monroe. - Kiitos.
Riittää jo.
Etkö aio tulla sisälle?
Olen märempi kuin kala.
- Sisällä olisi valkea. - Ei tässä hätää.
Kannat aina tarjotinta.
Aioin viedä neekereille inkivääriolutta.
Olet kuulemma värväytymässä. Niinkö?
Jos sota tulee, kaikki lähtevät.
- Oletko otattanut kuvan? - Anteeksi kuinka?
Tinakuvan. Esitellyt muskettia ja urheuttasi.
Naurat minulle.
En tunne sinua.
Ei tämä oikein luista.
Kunpa riittäisi, että vain seisoo.
Tuppisuuna.
Kyllä se riittääkin.
Se riittää.
Katso taivasta.
Minkä värinen se on?
Tai miten haukka lentää?
Tai kun herää -
ja kylkiä kivistää, kun on niin kovasti ajatellut jotakuta.
Miksi sitä sanotaan?
Minä vien ne.
Ei tästä enää märemmäksi voi tulla.
Entä jos kuolet, emmekä tapaa enää?
Muutaman vuoden jälkeen en muka muistaisi enää nimeäsi.
Inman.
Siitä on jo yli kolme vuotta, ja muistan nimesi.
Sotilaat.
Ei tarvitse nousta.
Mainitsen teidät raportissani.
Cold Mountainin miehet olivat taas Etelän sankareita.
Metsään on jäänyt jenkkejä saarroksiin.
Olemme heille aamulla helppo saalis.
Kiertäkää ympäri.
Puiden alla.
Vauhtia! Butcheriin osui.
Antaa olla. Hän on mennyttä. Menkää.
Menkää.
Juoskaa!
Tuli seis!
- Puiden alla. - Ollaan omia.
Sanoin, että tuli seis.
Sisälle jäänyt lintu tuottaa onnea.
Pahoittelen viivästystä.
Tässä menee vain hetki.
- Herra Inman. - Pastori.
- Miten voin auttaa? - Minulla on nuotteja.
Isäni vanhoja. En tee niillä mitään.
Kiitos.
- Tulkaa sisään. - Pitänee jatkaa matkaa.
Herra Inman viihtyy paremmin ulkona
Jospa voisimme... Jospa mentäisiin kävelylle.
Mainio ajatus.
Haen vain hattusi.
Raahasin tytärparkani 400 mailia Charlestonista Cold Mountainiin,
koska lääkärini sanoivat,
että raitis ilma tekee keuhkoille hyvää.
Mutta nämä maisemat ne parantavat.
Sen puolestahan sitä taistellaan.
En aio saarnata kirkossani sotaa, herra Inman.
Jumala on varmasti väsynyt siihen, että molemmin puolin anellaan apuun.
Niinpä taitaa olla.
Kiitos.
Soittiko isänne siis pianoa?
Soitti. Hän oli opettaja.
- Elääkö hän yhä, herra Inman? - Ei elä.
- Entä äitinne? - Hän kuoli, kun minä synnyin.
Tulihan se sota!
Jo oli aikakin!
Inman, valmiina taisteluun.
Saatiin sota!
Niin saitte.
Ada.
Hieno päivä Pohjois-Carolinalle.
Lincolnin seuraajat ja orjuuden vastustajat -
nukkukoot vain toinen silmä kiinni.
Mörkö voi yllättää.
Tekö nyt jaatte oikeutta, herra Teague?
Prikulleen, poika.
Haywoodin piirikunnan kodinturvajoukot. Minä valvon lakia.
Menkää sotaan.
Vahdimme naisianne.
Teague, mikset itse taistele?
Koska hän on liian vanha.
Charlestonissa olisi turvallisempaa.
Kuka sinua sitten odottaisi?
Kolme hurraahuutoa Pohjois-Carolinalle ja Etelälle!
Tämä kuuluu Inmanille.
Hän on täällä.
Kaipaamasi kirja löytyi, sotamies.
Odota!
Löysin tämän kirjan matkalukemiseksi.
William Bartram.
On kuulemma hyvä.
Hän kirjoittaa näistä seuduista, joten...
Kiitos.
Ja tämän.
En hymyile siinä.
En osaa hymyillä kameralle.
Vain hymyillä.
- Ada. - Mitä?
Hän palaa kuukauden kuluessa.
Moiskauta minunkin puolestani.
Mentiin.
Minä odotan sinua.
Hyvältä näyttää, Butcher.
Katsokaa ulos ikkunasta, niin näette minkä vuoksi nämä hölmöt kuolevat.
Moniko menettää jalan orjien vuoksi?
Useimmat menehtyvät aamuun mennessä.
Sitkeimmät kestävät iltaan.
Potilaita odottaa pihalla sänkypaikkaa.
Lohdun sana olisi paikallaan.
Kuumuus panee ne mätänemään.
Mikä on vointi, poika?
Cold Mountain.
Kuinka? Haluatko vettä?
Cold Mountain.
Cold Mountain?
Cold Mountain.
Oletko huolissasi, kun hänestä ei kuulu?
Herra Inmanista?
Olen.
Yritin laskea montako sanaa -
välillämme on vaihdettu.
Ei monta.
Mutta ajattelen häntä. Koko ajan.
Menetin äitisi 22 aviokuukauden jälkeen.
Mutta niistä riitti koko elämäksi.
Siinä meni viimeiset kinkut.
- Se oli herkullista. - Minun täytyy opetella ruoanlaittoa.
Ajattelin mainita asiasta saarnassa.
Kenties naisväki auttaa.
En voi antaa muiden kokata itselleni.
Nyt kaduttaa, etten...
Olisi pitänyt kasvattaa sinut vähemmän kumppanina -
ja enemmän nuorena naisena.
Pahoittelen. Myös tänne raahaamistasi.
Minä en.
Olisin seurannut sinua minne vain.
- Vaikka Mongoliaan. - Mongoliaan.
Kun ei ole enää ketään hoitamaan tilaa,
ei mitä ostaa, ei millä ostaa.
En tiedä, miten selviydymme talvesta.
Soittaisitko minulle jotain?
Jotain rauhallista, kun käyn läpi saarnaani.
Täällä on kosteaa. Tulisit sisälle.
En, täällä on hyvä olla.
Isä, tuo pöytäliina sisään.
Tule sisälle, ennen kuin hukut.
Sinulle on kirje.
Pohjois-Carolinasta.
Kaukaa on tullut.
Ei kovin hiljan.
Kirjoitettu viime talvena.
En saa selvää, keneltä se on.
"Parahin herra Inman...
Lähdettyäsi ajat ovat olleet katkerat.
Isäparkani kuoli viime syksynä.
Kotitilamme on autioitunut.
Murhe on kohdannut joka taloa.
Joka päivä pelätään,
kuka on kaatunut.
Kuka ei palaa tästä kamalasta sodasta.
Eikä sinusta kuulu mitään.
Oletko hengissä? Rukoilen, että olet.
Tämä sota hävitään rintamalla -
ja toiseen kertaan kotirintamalla.
Ei hän palaa. Tiedät sen.
Tiedät sen sydämessäsi.
Katso minua.
En ole ihan joutava.
Odotan yhä,
kuten lupasin.
Mutta olen yksin ja neuvoton.
En voi enää ottaa niiltä, joilla ei olisi varaa antaa.
Ada! Sally täällä.
Katso, missä kunnossa talo on.
Jätä se kuistille.
Hän päästi orjat vapaiksi, ja nyt...
Raukalla ei ole ketään eikä mitään. Aavetta vain odottaa.
Mene pois!
Urheuteni rippeet nojaavat siihen,
että me näemme vielä.
Sanon siis niin suoraan kuin suinkin,
Jos taistelet, lopeta taisteleminen.
Jos marssit, pysähdy.
"Palaa luokseni."
"Pyydän, että palaat luokseni."
Palaa luokseni.
Pyydän, että palaat luokseni.
Haavoittuneet ei saa poistua pihamaalta.
Meidät lähetetään takaisin...
Ostakaa pähkinöitä sokealta.
Alkaakos sotilas jo toipua?
Siltä tuntuu.
Turha hoppuilla. Sota on melkein ohi.
Sinua ei kaivata häviämään sitä.
10 minuuttia, pojat.
10 minuuttia aikaa parturointiin.
Missä oikein menetit näkösi?
Jo ennen syntymää.
En ole nähnyt ikinä.
En puuta, en asetta, en naista.
Mutta tunnustellut olen niitä kaikkia.
Mitä antaisit siitä hyvästä?
Mitä antaisit, jos näkisit 10 minuuttia?
10 minuuttia?
En yhtä punaista puupenniä.
- Voisi pistää vihaksi. - Niin se minullekin on tehnyt.
En tarkoittanut sillä tavalla.
10 minuuttia?
Menettäminen siinä eniten kaivelisi.
Sitten ei olla yhtä mieltä.
Antaisin kaikkeni päästäkseni jonnekin.
Jonnekin vai jonkun luo?
Pidähän varasi.
Ampuvat omille teilleen lähteviä.
Carolinan rannikko, syyskuu 1 864
Kuvernööri Vancen määräyksestä,
sotilaskarkuri syyllistyy maanpetokseen.
Heidät metsästetään kuin koirat.
Myös karkurin suojelija on syypää samaan rikokseen.
Kodinturvajoukoilla on lupa -
tarkastaa kaikki haluamansa paikat.
Kapteeni Teague kaipaa vapaaehtoisia.
Se jonka ikä tai kunto estää sotimisen -
voi liittyä suojelemaan piirikuntaa jenkeiltä -
ja pettureilta.
- Onko minulle kirjettä? - Ei mitään.
Posti ei kulje lainkaan.
Mitä pikemmin sota hävitään sen parempi.
Edes yksi kymmenestä ei kuulemma palaa.
Teague mellastaa porukoineen.
- Ne ovat jenkkejäkin pahempia. - Minulla olisi asiaa.
Tämä kuului pastori Monroelle.
En tiedä, kuka haluaisi kelloa.
Kuka kestää katsoa ajan kulkua?
Voin antaa vähän suolalihaa.
Pitäkää isänne kello.
Kiitos.
Puhuimme naisten kanssa siitä,
että voisimme auttaa tilan kanssa.
Kyllä minä pärjään. Puhutaan mitä vain.
Suurkiitokset lihasta,
jonka aion tietysti maksaa.
Onko kaikki hyvin?
Ada.
Sinähän olet laiha kuin vinttikoira.
- Nyt tulet sisälle kanssani. - En voi.
Minä en...
En voi laskea ystävällisyytenne varaan.
Tule nyt vain. Teen lihapataa.
Olisi kunnia saada sinut vieraaksi.
Esco odottaa päivällistään.
Haluan vain lopettaa.
lstua Sallyn kanssa kuistilla ja katsella poikiani pellolla.
Huudella välistä "Hyvää työtä!"
Se on hyvä päivä, kun pojat palaavat.
Entä sinun sukulaisesi Charlestonissa?
Ei ole ketään.
Eikä ole rahaa.
lsälläni oli sijoituksia.
Ne ovat nyt arvottomia.
Sota...
Ne menettivät arvonsa.
Minulla ei ole paikkaa, mihin mennä.
Enkä haluakaan lähteä.
Odotat sitä miekkosta.
Katsopas kaivoomme.
Kannattaisi.
Jos katsoo kaivoon peilin kautta,
siitä näkee tulevaisuuden. Niin ne sanovat.
Kokeile. Niin tekee Sallykin.
Millaisella peilillä?
- Pidä kiinni, Esco. - Kiinni on.
Me pitelemme.
Näkyykö mitään?
En tiedä.
Olen yrittänyt katsoa, palaavatko pojat.
Enkä ole nähnyt yhtikäs mitään.
Onko kaikki hyvin? Ada?
Mitä tapahtui?
Mitä näit?
Näin eilen sinun palaavan.
Tai luulin näkeväni.
Katselin Sally Swangerin kaivoon -
kuin mokomakin taikauskoinen.
Näinkö minä sinut vai haamusi?
Minun on opittava tulemaan toimeen -
ja hyväksyttävä, ettet palaa.
Vaikkei se onnistukaan. En pysty.
Lehmät pitäisi lypsää.
Jos kirjeellä ei ole hoppu, lehmillä on. Sitä minä vain.
En tunne sinua.
Swangerin emäntä sanoi, että kaipaat apua.
Tässä olen.
Tarvitsen apua, mutta työmiestä.
Tarjolla on kyntämistä ja kovaa työtä.
Ymmärsit väärin.
- Mitä sinä tuolla haravalla? - Mitä?
Ei ainakaan puutarhan hoitoon.
Yksi: onko hevosta? Jaksan kyntää päivät pitkät.
Kaksi: minua parempaa miestä ei ole,
kun jäljellä on vanhuksia ja konnia.
- Tiedän ahdinkosi. - Ahdinkoni?
Etkö kuule hyvin? Toistat joka sanani.
En piittaa rahasta. Ei siitä ole iloa.
Asun ja syön samassa pöydässä.
- En ole mikään palvelija. - Et ole palvelija.
Jokainen tyhjentäköön pottansa.
Enkä tee töitä, jos sinä vain istuskelet.
- Hyvä on. - Oliko tuo kyllä vai ei?
Siinä on kukko. Se on itse piru.
Potkii heti kannuksillaan.
Itse Lusifer.
Inhoan ärhenteleviä kukkoja.
En kyllä...
Olen Ruby Thewes. Sinun nimesi minä tiedänkin.
Pannaan pataan.
Olet enkelini.
Perhoseni.
Lennä pois.
Rakkaani.
Jumala antakoon minulle tämän anteeksi.
Olen pahoillani.
Lähetän sinut parempaan paikkaan.
Lennä pois.
Älä tee sitä.
Älä ammu. Olen uskon mies.
- Niitä on tullut tapettua. - Tarkoitan, että olen pappi.
Pitääkö papin heittää naisia rotkoon?
Orjanainen. Katso tätä siltä kantilta.
- Musta kuin tervatynnyri. - Onko hän kuollut?
Ei, huumasin hänet. Niin kuin perhosen.
Pahinta on, että välitän hänestä.
Hän kantaa minun äpärääni mahassaan.
Pois sieltä.
Minä pyydän.
Saat mieluummin ampua minut kuin viedä takaisin.
Viet hänet takaisin sänkyyn.
Silloin seurakunta lynkkaa minut -
äpärälapsen teosta saarnamiehenä.
Meillä on ankara seurakunta.
Viulunsoitosta sapattina on rangaistu.
Mutta orjan voi tappaa?
Takaovesta. Anna armoa.
Kiitos.
Olin tehdä kamalan vääryyden.
Minun pitäisi palata vaimoni luo.
Hän herää pienimpäänkin ääneen.
Missä on kynä ja paperia?
Hei, Ada.
Oletko ylhäällä?
Olen.
- On vielä pimeä. - Sano se lehmille. Nyt on jo myöhä.
Oletko valmis?
Minun täytyy syödä jotain.
Sitten pitää nousta aiemmin. Mikä se on?
Romaani.
Ota kirja, johon voit kirjoittaa.
Meillä on oma tarina.
Nimi on "Black Coven tila: Katastrofi".
Osaan tavatakin sen. Olen sitä minäkin koulua käynyt.
Oli ensimmäisiä sanoja, joka opetettiin.
Ruby Thewes, olet K-A-T-A-S-T-R-O-F-I.
Kävin 3 vuotta koulua, kunnes isäni...
"Levätköön rauhassa" oli elämänsä motto.
Hän oli aina väsynyt. Hänestä minulle oli parempaa käyttöä -
kuin liitutaulun edessä istuminen.
Yksi: perusta talvipuutarha kylmän vuodenajan kasveille.
Tuohon turnipsia, sipulia, keräkaalia...
Lehtikaalia.
Kaksi: korjaa ladon pärekatto.
Onko nuijaa ja petkeltä?
Petkeltä?
P-E-T-K-E-L.
Kolme: raivaa ja kynnä tämä pelto.
Lepo ei haittaa. Nyt siitä tulee hyvä.
Numero 15...
- 16. - Numero 16.
Istutetaan kurpitsaa räystäspääskyille,
niin pysyvät varikset poissa.
Niitä täällä riittää.
Sulje veräjä.
Maksan dollarin kananmunasta.
En haasta riitaa.
Olenko lähellä Cape Fearin jokea?
Kodinturvajoukot. Kääntykää ympäri!
Karkureita.
- Nappaa ne. - Ne levittäytyy pellolle.
- Tule takaisin. - Ne ovat pellolla.
Voin auttaa sinut pakoon.
Kodinturva taitaa olla kannoillasi.
Ne metsästävät rintamakarkureita.
Siihen suuntaan ei kannata mennä.
Puoli kaupunkia jahtaa minua hirttoköyden kanssa.
Olisi pitänyt ampua pois.
Tiedän, mistä päästään yli. Tai voit kiukutella itsesi hengiltä.
- Jos tämä on ansa... - Kuten tahdot.
Autan vain lähimmäistä.
- Onko rahaa? - Viisi dollaria.
Siitä summasta en antaisi edes jokivettä janoiselle.
Kyltissä lukee "5 dollaria".
Tästä ei kulje muita kuin karkureita.
Haluatteko odottaa ystäviänne?
Voin antaa 30 konfederaation dollaria.
- Selvä, mennään. - Mitä arvoa niillä sitten onkaan.
Tukka leikattiin.
Se otti koville.
Keimailin hiuksillani.
Minulla oli kiharoita.
Mutta sain ansioni mukaan.
Pastori Veasey. Oletko käynyt kirkossa?
En. Enkä aio mennäkään.
Tänä päivänä paholainen johtaa joukkoa.
Toiset 30 taalaa niin nostan mekkoani.
Onko meillä?
Luoja.
- Alas! - Minulla on yksi.
- Onko toista ylityspaikkaa? - Joessa vilisee alligaattoreita.
- Mitä puuta tämä on? - En tiedä.
Työnnä.
- Mäntyä. - Akasiaa?
Mäntyä. Missä on pohjoinen?
Pohjoinen?
Sano kolme villiyrttiä tältä tilalta.
En minä osaa. En osaa.
Osaan puhua viljelystä latinaksi.
Osaan lukea ranskaa.
Tiedän, miten korsetti nyöritetään.
Tiedän Euroopan tärkeimmät joet,
mutta älä kysy puroakaan tältä seudulta.
Osaan kirjailla, mutta en parsia.
Osaan kukkasidontaa, mutten viljelyä.
Jos jokin oli tärkeää tai jos olisin tehnyt sillä jotain,
sitä ei ollut soveliasta opetella.
Miksi?
Samaa voi kysyä minun osaltani kaikesta.
Tämä aita on ensimmäinen tekeleeni,
josta voi olla jotain hyötyä.
Etkös muhinoinut sen Inmanin kanssa?
Mennään.
Jos ollaan tarkkoja, selvitään talvesta.
Roy antoi kymmenen lammasta,
kun sanoin, että ne olivat pieniä,
että hyvä jos yhdessä kuuden vertaisia.
Isä halusi aina ottaa lampaita.
Myin kerran tukkani rahasta.
lsä sai siitä kaksi taalaa.
Siitä tuli peruukki yhdelle rikkaalle.
Sääli, että piano piti myydä.
Oma oli ajatukseni.
Stobrod sanoi itseään pelimanniksi.
Isä osasi kuusi sävelmää viululla.
Tapatti itsensä Petersburgissa.
Minä olin sille kuin vuohi. Paaluun sidottu elikko.
Se jätti minut kerran vuorille.
Olin kahdeksan. Hän oli poissa 2,5 viikkoa.
Jätti sinut?
Pärjäsin kyllä.
Viinan perässä se meni vaikka 40 mailia. Hyvyyttään ei metriäkään.
Olen ihan tukossa.
Ennen se oli tarkka kuin aamurukous.
Panin kellon aikaan suoleni mukaan.
Jos mahani avattaisiin, siellä olisi pelkkää sontaa -
kuivaa kuin pienet mustat oksat.
- Kodinturvajoukot. - Kauempana on ylityspaikka.
Lähdetään.
- Katsohan tätä. - Ole hiljempaa.
Katso tätä.
- Hyvä saha. - Vaan ei sinun.
Olet kristitty. Etkö osaa käskyjä?
Luoja on omaisuuden suhteen joustava.
Tälle sahalle olisi käyttöä.
Voi kaataa puun, soittaa musiikkia.
Kiität vielä minua.
Kiitän, kun sinä katoat ja löydän ruokaa.
Vielä sinä kiität.
Päivää.
Vanha sonni eksyi ja kuoli tähän puroon.
Löysin, kun se saastutti vetemme.
Kiitos. Olet kunnon kristitty.
Kylläpä on väkevä löyhkä.
On ollut jo aikansa raatona.
Kiperä paikka.
Jos autatte, eukkoni tarjoaa sapuskat.
Sain ajatuksen.
Sahani on ratkaisu.
Tähän tarvittaneen kaksi henkilöä.
Anna se tänne.
- Paloitellaan se. - Juuri noin.
Aloitetaan kaulasta.
Ylen vastenmielistä.
Tuolla on mökkini.
Toivottavasti ette hätkähdä naislaumaa.
Hyvä luoja! Hallelujaa!
Hallelujaa! lsraelilaiset!
- Mitä tapahtui? - Paska tulee. Suoli jätätti.
Israelin heimot pakenevat Egyptistä.
Herranjestas.
Nämä pojat tuli syömään.
Kun toin eukkoni kotiin,
kolme siskoa tuli mukana. Ja niiden kakarat.
Mae, Dolly, Shyla.
Ja tuo nätti on vaimoni Lila.
Ihanaisia naisia.
Minä sammun.
Kotipolttoinen on kavalaa ainetta.
Seisauttaa veret.
Se on menoa nyt.
Se on mennyttä kalua.
Silmät seisoo.
- Mitä. - Mennyttä.
Minä tästä lähdenkin. Hauskanpito piisaa minulle.
Niinkö? Näkemiin.
Minun täytyy käydä kokemassa ansat.
Palaan ennen huomisiltaa. Oletteko vielä täällä?
Se on harras rukoukseni.
Näkemiin vain. Minun pitää mennä.
Edessä on maili poikineen ennen kuin ollaan Blue Ridgen vuorilla.
Mikä hoppu sinulla on?
- Ehkä käyn vähän pitkäkseni. - Joo.
Talo on vähän kallellaan.
Juu, vinossa on.
Käy pitkäksesi. Entäs pastori?
Minä menen saunaan.
Olen valmis puhdistautumaan liasta.
Mae, pidä sinä huoli hänestä.
No niin. Sänkyyn siitä.
- Menkää vain. - Muilla on hommia.
- Sänkyyn siitä. - Kaikki sänkyyn.
Lila, jää lasten luo.
- Portaita ylös. - Nähdään.
Hän on minun. Mene hinkkaamaan pastoria.
Tuo saa halia minua kunnes huudan.
Eikö ole nätti?
Ei tuo miestä edes tarvitsisi.
Tiedetään.
Mitäs tähän sanot?
Minun pitää mennä.
Ratsasta vaikka Kiinaan asti.
Oletkos ujo? Tarvitsetko apua?
En.
Katsotaanpa, mitä täältä loihditaan.
Katso nyt, mitä teit.
Lopeta.
- Kodinturvajoukot. - Pue.
Kielsin kajoamasta tienestiin.
Rukoilin, että sinäkin tulisit.
- Ylös. - Iltaa, Hank.
Ehtoota.
- Kylläpä kesti. - Käskin nousta.
Aina te menette samaan halpaan.
Jumala tuomitsee sinut, juudas.
- Kiitos. - Jumala tuomitsee sinut.
Saat meidät mätänevän sielusi kontolle.
- Herra? - Mätänevän sielusi.
Suus kiinni.
- Hauska tehdä yhteistyötä. - Juudas.
Säästä voimiasi.
Rintamalle on pitkä matka.
Ada Monroe ja Ruby Thewes, voi teitä.
- Mitä voi meitä? - Olette kuin variksenpelätit myrskyssä.
Pelättiä me tarvitaankin. Linnut söi puolet talvipuutarhasta.
Kaikesta avustanne, kahvia ja piirasta.
Oikeaa kahvia.
Ei mitään sikuria. Löysin kaapista kätkön.
Kiitos molemmille.
Maltan tuskin odottaa tätä.
Me kaikki. Esco ja minä.
- Ada leipoi sen. - Minä leivoin.
Herranjestas!
Ja olen yhä hengissä.
Escoa harmittaa, ettei ollut paikalla.
Eikö vaikuttanut oudolta?
- Mikä? - Seisoa ovenraossa.
Niin.
Yksi: olen tuntenut hänet aina. Enkä ole ikinä seissyt ovenraossa.
Hän laskisi sisään ison pahan sudenkin.
Niin... En tiedä. Ehkä hänellä oli kiireitä.
Kaksi: Swangerin ukko oli kotona. Haistoin piipun.
- Kolme: katso peltoja. - Mitä niistä?
Viikko sitten ne oli täydessä heinässä.
Ukko ja koirako ne on niittäneet?
Jenkkejä..
Jenkkejä! Ratsuväki!
- Kukkulan takana. - Viekää paskasäkit mäen taakse.
Hevoset piiloon.
Jos ne näkevät, ollaan mennyttä.
Jos liikutte tai inahdattekin...
Minä häivyn.
En ota taas kuulaa tyhjän takia.
Mentiin. Ei ne voi ampua.
- Vauhtia! - Pistimet.
Kukkulalla on kapinallisia.
Ne tapattavat itsensä.
Ottakaa saappaat ja kiväärit. Eteenpäin.
Mennään. Lähdetään täältä.
Ei tuo jenkkejä pelota.
Vai miestäkö itsellesi teet?
En.
Kuljen tästä ohi...
Harva se päivä, sinun takiasi.
Tiedän.
Olen nähnyt.
- Enkä pidä siitä. - Missä palvelustyttösi on?
Onko hän myynyt taas isäsi hopeita?
- Lopeta. - Hän käyttää sinua hyväkseen.
Hän käyttää sinua hyväkseen.
Tila on pian minun. Kuulitko, nainen?
Siinä ei variksenpelätin auta.
Iltapäivää.
Miksi ne noin levittäytyvät?
Ei maahommia haulikolla tehdä.
Nyt on sota. Pois mailtani.
- Ovatko pojat palanneet? - Ei olla nähty 4 vuoteen.
Tappelevat toisia poikia, eivät vanhuksia vastaan.
Sittenhän voidaan vähän vilkaista.
Epäilemme, että piilottelette heitä.
Luuletteko, että me piilotellaan niitä jossain?
Mitä haluatte? Kanan? Lampaan?
Kyllä vain.
Tuo on vain yksipiippuinen. Meitä on viisi.
Epäreilu taistelu.
Kuninkaiden kuningas.
Mikä tuo oli?
Autatte karkureita. Voin viedä kaiken.
Joka lautasen, lakanan, kananpapanan.
Takavarikoin vaikka eukkosi peräreiän. Joten mitä yhdestä kanasta.
Tulkaa, pojat.
Mamma kutsuu.
Äiti!
Ei!
Voi helvata.
Jos olisin tiennyt, että painat näin,
olisin jättänyt sinut kahleisiin.
Sally.
Ei.
Ada.
Kultaseni, mitä?
Turha vaiva.
Hän sanoi "Turha vaiva".
Mene.
lrrota köysi kaulasta.
- Sally. - Irrota köysi.
Tällainen maailma ei kauan kestä.
Jumala ei anna -
tällaisen menon jatkua.
Miten kauan olen nukkunut?
Pari kolme päivää. Et tarpeeksi kauan.
- En voi jäädä tänne. - lstu, ennen kuin kaadut.
Olen karkuri.
Jos minut löydetään, sinun käy huonosti.
Mitä ne voivat? Vievät nuoren henkeni?
Ihminen saa kaiken tarvittavan vuohesta.
Se antaa seuraa,
maitoa ja juustoa.
Ja kun tarvitaan,
hyvää lihaa.
Noin sitä pitää, kultaseni.
Olitko sodassa?
Joskus tappamista kesti päiväkausia.
Nenäkkäin vihollisen kanssa.
Minä tapoin aina sen.
Se ei koskaan minua. Miksihän?
Yritti ainakin, näemmä.
Niin se taisi.
Uskon, että meille kaikille on kohtalomme.
Katso luontoa. Lintu lentää, syö siemenen,
paskoo sen, kasvi kasvaa.
Linnulla on tehtävä, paskalla ja siemenellä on tehtävä.
Sinullakin on tehtävä.
Hyvä kuttu.
Olit oikea kaunokainen.
Tuntuu hullulta, kun aina on vain nälkä.
Juo tämä.
Se auttaa kipuun ja unettaa.
Odottaako se Ada Monroe sinua?
Odotti ainakin. En tiedä.
Tai tunteeko hän edes minua.
Käy makuullesi.
Olen kuin poika, joka menee puunhakuun -
talvella ja palaa keväällä pillin kera.
Kuin joka typerys, joka on lähetetty taistoon lipun ja valheen kanssa.
Oopiumi alkaa vaikuttaa. Se tekee hyvää.
Kerro lisää.
Hän antoi minulle kirjan.
Ada Monroe.
Kirjailija oli Bartram.
Hän kirjoitti matkoistaan.
Joskus vain se, että luki paikannimen -
läheltä kotia...
Sorrell Cove.
Bishop's Creek.
Ne kuuluivat meidän edeltäjillemme.
Cherokee-intiaaneille.
Miksi hän sanoikaan Cold Mountainia?
Miten nimi, eikä edes oikea nimi,
voi särkeä sydämen?
Hänestä se johtuu.
Hän on se paikka, johon olen menossa.
Hädin tuskin tunsin häntä.
En tunnu millään pääsevän takaisin.
Että on matkannut kauas,
idästä länteen, tuhat kammottavaa mailia.
Täytyy sulkea silmät.
Kuljen Luojan kamaraa.
Hänen mertaan, hänen soitaan, Hänen rinteitään ja harjujaan.
Löytääkseni vihdoin -
paikan pakottavasta hangesta, josta nähdä sinisumun seasta maailma,
jossa vuori kohoaa vuoren perään.
Ada.
- Mies. - Mikä on?
Jäi kiinni maissivarastoa ryöstäessään.
Siellä se kiljuu.
- Apua! - Tänne.
Hittolainen.
Kuuntele! Sinun pitää...
Tähtää! Piippu osoittaa ahteriisi.
Irrota tämä peevelin vehje.
- Onko asetta? - Ei ole.
Kohta irtoo nyrkki.
Sus siunakkoon!
- Stobrod Thewes! - Ruby?
Mun isäpappa.
En voi syödä tässä samalla.
Et sinä syökään talossa.
Yksi: karkurin hyysäämisestä hirtetään.
Kaksi: Vaikka siitä saisi palkinnon, sinä söisit pihalla.
- Onko arpia? - Että mitä?
Sydämessä. Kohtelin sinua huonosti.
Sinulla niitä arpia olisi, jollei ansan hampaita olisi pehmustettu.
- Minun ajatukseni. - Hänen ajatuksensa.
- Satutin sinua. - Voi juutas.
Sävelsin 50 laulua sinua ajatellen.
Ruby sitä, Ruby tätä, Ruby tähtisilmä.
Kuules nyt.
Sinä hakkasit minua, hylkäsit,
et piitannut ja hakkasit lisää.
Mutta "Ruby tähtisilmä" korjaa kaiken?
Olen muuttunut, ihmiset muuttuu.
Sota todella muuttaa ihmiset.
Ruby lie kertonut, että olin kehno isä.
- Kusipää sinä olit! - Eipä käy kieltäminen.
- Järjestä hänet ulos. - Musiikki muutti minut.
Pursuan sitä.
Olisinpa tuonut viulun. Minulla on uusi fideli.
Kaunis onkin, täynnä säveliä,
joita en tiennyt edes osaavani.
Sinä olet valmis.
Siunausta vaan.
Jaahas sitten...
Eikö sinulla ole kunnon takkia?
Pärjään kyllä, kultaseni.
Sana vain, niin en tule enää toiste.
En halua sinulle ja emännällesi pulmia.
En ole Rubyn työnantaja.
- Anteeksi vain. - Kukaan ei ole.
Kaverini kaipaisi palttoota. Paksu poika nimeltä Pangle.
Me piileksitään luolassa.
Panglea palelee kuin luuviulua. Kyllin isoa takkia ei löydy.
Isäs rakastaa sua, Ruby.
Jos vaikka taivas putoaa niskaan.
Olet aina ollut hyvä tyttö.
Tuon suusta sitä tulee pelkkää sontaa.
Jos panee maahan, kasvaa toinen tilalle.
Lääkettä ja vuohenlihaa.
- Ja sinä olet kyllästynyt molempiin. - Olen paljosta velkaa.
Tämä on vain pelottelua varten.
Ruby tähtisilmä.
Menkää sinne, mistä tulittekin.
- Tattista palttoosta. - Kiitos ruoasta.
- Hus! - Ruby tähtisilmä.
Kyllä on hieno takki.
Rakkauteni Lintonia kohtaan on kuin metsän kasvusto.
Aika muuttaa sitä kuin talvi lehtiä.
Rakkauteni Heathcliffiin muistuttaa ikuista peruskalliota.
"Se tuottaa vain vähän iloa,
mutta tarpeen."
"Hän on aina,
aina mielessäni."
Ei kai se ota Lintonia?
Ei noin voi sanoa Heathcliffista ja naida sitten Lintonin.
Se selviää.
Huomenna.
En odota huomiseen.
Ruby...
"Se tuottaa vain vähän iloa,
mutta tarpeen."
Kuulostaa hyvältä.
Olen lomalla oleva Etelän sotilas.
Tarvitsen suojaa ja ruokaa.
Minulla on kivääri.
Selvä.
Minulla on vain papuja ja maissileipää.
Kiitos.
Olen yksin vauvan kanssa, kuten näkyy.
Ettehän vain tahdo pahaa?
En.
En halua sitä.
Jos saisin päättää, kaikki metalli katoaisi maailmasta.
Joka terä, joka ase.
Ei hätää. Kylläpä sinä olet kuuma.
Onko vauva kipeä?
Mieheni kuoli Gettysburgissa, ei nähnyt poikaansa.
Olen pahoillani.
Se tästä sodasta on lähes ainoa tulos.
Miehet kuolevat, naiset jäävät.
Arkinen ateria, mutta kuuma.
Tiellä on saanut vain krassia ja juuria.
Minun täytyy syöttää tämä mies.
Sinun täytyy syödä jotain.
Se ei syö.
Nimeni on muuten Inman.
Minä olen Sara.
Vauva on Ethan.
Hauska tutustua molempiin.
Näytät mieheni kokoiselta.
Hänkin oli tuollainen pitkä ja komea.
Kiitos.
Sopivatko?
Hyvät saappaat.
Toivotan sitten hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Nainen ei puhu.
- Ei pysty, sanoinhan. - Onko se vähäjärkinen?
Ei. Älä välitä hänestä.
Tuletko sisälle?
Tekisitkö mieliksi minulle?
Voisitko tulla viereeni makaamaan, eikä sitten tarvitse muuta?
- Menenkö pois? - Älä.
Älä mene.
Minä vain...
...rakastan toista.
Kovasti rakastankin.
Yritä nukkua.
- Hyvää joulua, Pangle. - Hyvää yötä, neiti.
Hyvää yötä, Georgia. Hauska tavata.
- Hyvää joulua, Ada-neiti. - Hyvää joulua.
- Hyvää joulua, muru. - Eikä nukuta täällä.
- Ei nukuta. - Se on vaarallista.
- Ei saa nukkua täällä. - Pakastaa.
Jospa yhden yön vain.
Sitten he haluavat nukkua toisen.
Ei hätää, takki on lämmin.
Entä ensi sunnuntaina? On uusi vuosi.
- Ehkäpä. - Siitä tulee parempi kuin 1864.
- Sota on kuukaudessa ohi. - Niin tuo sanoi kuukausi sitten.
Niin sanottiin jo kun se alkoi.
Hyvää yötä, Sally-neiti. Hyvää joulua.
- Öitä, Ruby-neiti. - Öitä.
- Hyvää yötä, rouva. - Jää yöksi meidän luoksemme, Sally.
- Minun Rubyni. - Ei ole toista.
Mikä nimi on Georgia?
Se on kotipaikka, ei oikea nimi.
Se on kyllä maailman rumin osavaltio.
Mitä sinä hänen nimestään välität?
Mikä tuo tähtirypäs on?
Tuo tuossa.
Tuoko? Orion. Ja tuossa on Kaksoset.
Ja tuo on Orionin iso koira, Canis Majoris.
Kuunteles tuota.
Hänestä on tullut oikea maalaistyttö.
Olen aina osannut nimetä tähdet. Se ei ole ollut ongelmani.
Rakastan sinua, kultaseni.
Jos vaikka taivas putoaa niskaan.
Ja sinua myös, Sally.
lhan totta.
Nouse.
Lähde äkkiä. Jenkit tulevat.
Jenkit ovat täällä.
Jos ne löytävät sinut täältä, se tietää pahaa kaikille.
- Voin yrittää taistella. - Ei, vauvan takia.
Mene nyt, ole kiltti. Mene.
Unionin armeijasta, etsimme ruokaa.
Avatkaa, meillä on nälkä.
- Ei ole mitään! - Sehän nähdään.
Siellä on vauva. Hae se.
Vauva on kipeä. Älkää tehkö sille pahaa. Ei ole mitään.
Viekää kanat. Muuta ei ole.
Vai ei muuta?
Senkin valehtelija.
Meillä on nälkä eikä mitään kiirettä.
Et sinä noilla kanoilla selviä talvesta.
Peitelkää poika.
Sano, missä ruoka on, niin annamme sen.
Vauva on kipeä. Peitelkää hänet.
Pyydän teitä.
Antakaa armoa.
Minulla on sika.
- Se on piilossa talon takana. - Käy katsomassa.
Olkaa kiltti.
Olkaa kiltti, hyvä herra.
Se on vasta sylivauva.
Poika tärisee.
Peitelkää hänet.
Mikä teitä vaivaa?
Vannon, ettei minulla ole muuta.
- Voipi ollakin. - Viekää minut sisään.
Teen mitä haluatte. Tuokaa vauva myös.
Mennään sisälle.
Viekää sika. Minä kuolen kumminkin.
Viekää sika, kuolen kumminkin!
Se parkuu.
Väliäkö sillä?
Nyt on parempi.
Jätä meille muillekin.
Pois vauvan luota.
Tännepäin.
Älä ammu. Halusimme vain ruokaa.
Riisu saappaasi.
Riisu housut ja paita.
Älä ammu minua.
Meinattiin kuolla nälkään.
Älä nyt. Kuollaan nälkään.
Ei olla syöty päiväkausiin.
Kiitos.
Juokse minkä kintuistasi pääset.
- Jatka juoksemista. - Kiitos.
Rakastan lunta.
Minä vihaan sitä, ja kylmää.
- Vauhtia! - Mikä hoppu meillä on?
Ruby suivaantuu, kun jäätiin yöksi.
Rakkaani, missä olet?
Ilman toivoa sinun tavoittamisestasi kirjoitan taas kerran sinulle.
Niin kuin olen aina tehnyt.
Kelpaakohan tämä syötäväksi?
Kaikki kelpaa, kun kylliksi paistaa.
Se on jäässä. Kauanko olisi ollut?
- Onko nälkä? - On.
Sitten ei kauankaan.
lltaa, toivottavasti ei häiritä.
Voisinko lämmitellä tulen ääressä?
Nimeni on Teague. Tunnenko teitä?
Stobrod Thewes.
- Vaimosiko? - Se on mies.
- Onko mies vaimosi? - Me ollaan pelimanneja.
Tuolla on banjo, mulla viulu.
Siinäpä on komea lihankimpale.
- Kyllä teillä on romanttista. - Lemmen liekit leimuaa.
Soitatkos sitä viulua?
Selvä se.
Hei, herätys.
lltaa, neito.
- Missä Georgia on? - "Missä Georgia on?"
- Kapteeni haluaa, että soitetaan. - Sehän passaa.
Täällä asuu kuulemma karkureita luolassa.
- Enpä ole kuullut. - Tiedätkö sen luolan?
- Ei, sir. - Tiedäthän, Stobs.
Onhan siellä Bearpenin lähellä luola. Soitettiin siellä.
- Vai että karkureita? - Ei se ole lähelläkään Bearpenia.
Tuo on aina hukassa. Mehän siellä luolassa asutaan.
Siellä oli turkasen kylmä, ennen kuin sain tämän palttoon.
Ruby teki sen mulle. Hyvä takki.
Tämä osa oli pastorin, tämä hevosen.
Ruby sanoi aina, että mun pitäisi rukoilla tai hirnua kiitokseksi.
Tuo ei tiedä, mitä höpisee.
Aivot on pienemmät kuin saksanpähkinä.
Hyvä takki.
Särjitte nuoren sydämeni.
Meneekö täällä koko yö?
Tuohon seisomaan.
Ruby ei tiedä sodasta tuon taivaallista.
Tarkoitan, ettei hänestä ole huolta.
Eikä Adasta. Ymmärräthän?
Sinä myös tuohon seisomaan.
Otetaanko meistä kuva?
- Älä hymyile. - Mitä?
- Lopeta se. - Aina se hymyilee.
Ei se tarkoita mitään. Vaikka tämä maailma ei anna aihetta.
Laita hattu kasvojen eteen.
Peitä kasvosi hatulla.
- Ruby. - Mikä hätänä?
- Teague, kodinturvajoukot! - Mitä?
Ampuivat isäsi.
Ampuivat isäsi ja Panglen.
Lupasin että Georgia voi jäädä. Lupasin, että hän saa nukkua ladossa.
Ei hän edes jaksaisi lähteä pois.
Hän osaa lypsää. Sillähän sekin ratkesi.
Matka vie 5 tuntia. Georgia teki kartan.
Olen valmis.
Ne typerykset yöpyivät myllyssä.
Stobrod Thewes ei ole tehnyt mitään, mistä ei olisi seurannut pahaa.
Jälkensäkin jättivät seurattavaksi.
Kuin "ampukaa minut" -kyltin.
Olen pahoillani.
Samaa potaskaa kaikki tyynni.
Sota on kuulemma pilvi maan yllä, mutta itse ne säänsä säätivät.
Seisovat nyt sateessa ja noituvat sitä.
Jos itken kyyneleenkin isälle, se on krokotiililta peräisin.
Mennään sitten.
No niin.
Luoja.
Hyvä jumala.
Ei ole täällä.
Teague varmaan vei.
Niin ne veivät Swangerin pojatkin.
Ripustivat esille varoitukseksi.
Miksi ihmeessä ne veivät Panglen takin?
Isä!
Hän hengittää yhä.
Ruby tässä.
Äläkä nyt taas kuole.
- Hänet täytyy viedä kotiin. - Hän ei kestä sinne asti.
On vuotanut melkein kuiviin.
- Tuossa, tunnen sen. - Saitko sen?
Lähellä on yksi paikka.
Se kuului intiaaneille.
Siellä on suojaa ja vettä.
Piileskelin siellä, kun isä mellasti.
Menen etsimään ruokaa.
Ota haulikko.
Hemmetti vie!
Käänny ympäri!
Palaa sinne, mistä tulitkin.
Mene takaisin!
Ada?
Ada Monroe?
Käänny ympäri tai ammun.
Inman?
Tule mukaani.
Tässä on Inman.
Onneksi olkoon.
Sinut pitää lähettää useammin metsälle.
Hän on kellahtamaisillaan nurin.
- Voi olla, että täytyy. - Onko sinua ammuttu?
Ei vähään aikaan.
Hän nukkuu.
Eikä ihme. Miehesi näytti uupuneelta.
Näin hänet.
Sally Swangerin kaivossa. Hän näytti tahralta lumihangessa.
- Katsos vain. - Ei se ollut sama.
Näin, että hän kaatui maahan.
- Et vain muista sitä oikein. - Muistan tarkalleen.
Oli mustavariksia.
Ne lensivät minua kohti.
Luulin, että näin hänen kuolevan.
Mutta näinkin hänen palaavan luokseni.
Minulla on suunnitelmia tilan varalle.
Tiedän.
Tiedän, että sinulla on.
Olen suunnitellut, miten laajennetaan.
Tiedän sen.
Olen vuorannut sydämeni jäähän.
Miten sulatan sen?
Joko se veitsi joutaa?
Minun pitää laittaa tämä lintu.
Ihan kohta.
Eihän tuosta tule mitään.
Anna tänne.
En minä sinua viillä.
Vaikka ei se siitä miksikään muuttuisi.
Ovatko tunteesi todelliset?
Älä käännä päätä!
Ovat.
Anteeksi.
Yritin olla hiljaa.
Saitko kirjeitäni?
Sain kolme kirjettä.
Kannoin niitä antamasi kirjan välissä.
Bartramin...
Lähetin niitä varmasti satakolme.
Vastasitko sinä minulle?
Kun pystyin.
Jos et saanut niitä, voin kertoa.
- Älä... - Rukoilin, että voit hyvin.
Rukoilin, että ajattelet minua.
Vain sinä estit minua vaipumasta pimeyteen.
Miten minä sen tein?
Tuskin tunsimme. Oli vain muutama hetki.
Tuhat hetkeä.
Kuin pussillinen pieniä timantteja.
Olkoot oikeita tai kuviteltuja.
Kaulasi muoto.
Se on todellinen.
Ja miltä tuntui rutistaa sinua.
Sinä kynnit peltoa.
Sinä kannoit tarjotinta.
- Et tullut sisälle. - En tullut.
Piti kantaa tarjotinta,
jotta voisin tulla tapaamaan sinua.
Se suudelma...
Suutelin sen joka päivä matkallani.
Minä odotin joka päivä.
Kaipasin sitä, että näkisin kasvosi.
Pelkäsin, että näet sisälleni,
sieluuni tai mikä se nyt onkin.
Olen mennyttä.
Niin monesti yritettiin lyödä maahan.
Mutta ei ollut aikani.
Jos minussa oli hyvyyttä, se on poissa.
Jos hellyyttä, ammuin sen kuoliaaksi.
Miten olisin voinut kirjoittaa?
Sen jälkeen, mitä olin nähnyt.
Yksi: ovi kiinni. Tänne jäätyy.
Kaksi: tuo ovi kiinni. Sinne jäätyy.
Sulloin sormia korviin, etten kuulisi,
kenellä on timantteja tai tarjottimia.
Jos hevonsontaa kaipaa,
pitää vain kuunnella lempiväisiä.
Jos lepertelette koko yön, minä nukun isän kanssa.
- Sanon sitten hyvää yötä. - Ei.
Älä sano hyvää yötä.
Sota vei joistakin asioista mielen.
On vaikea kuvitella häitä.
Jopa isäni varmasti myöntäisi sen.
Ada, haluan sinut vaimokseni.
Jos huolit minut.
Eikö jossakin uskonnossa riitä, kun vain -
toistaa kolmesti "minä nain sinut"?
Minä nain sinut.
Minä nain sinut. Minä nain sinut.
Mikä huvittaa?
Se taisi olla, että saa avioeron, kun sanoo kolmesti "eroan sinusta".
Voin odottaa sinua.
Inman, minä nain sinut. Minä nain sinut, minä nain sinut...
Minä nain sinut. Minä nain sinut.
Nappeja on kamalasti. Anteeksi.
Kääntyisitkö poispäin?
En.
En käänny.
Tuon isäsi rauhalliseen tahtiin.
- Menkää te edellä. - En halua.
Mennään kaikki yhdessä.
Me ollaan karkureita.
Hän on oikeassa.
Taidan tarvita sinun lupasi, Ruby,
jos aion tulla tilalle asumaan.
Kyllä se passaa.
Pysy hevosen selässä.
Äläkä hukkaa tai myy sitä.
Sitä tarvitaan vielä tilalla.
- Minä... Sinä... - Ei kestä, isä.
En haluaisi erota sinusta.
Illalla ollaan taas yhdessä.
Sitten mennään.
Kunpa se Georgia olisi hoitanut eläimet.
- Tiesin, että ajattelet häntä. - Enkä.
Ajattelin turvonneita utareita.
- Ja ennen kuin sanot "sama asia"... - En sano mitään.
Neiti kyyhkyläinen.
Lopeta.
Pitkät hautajaiset isälläsi.
- Oikein muistojuhlat. - Irlantilaisittain.
Tämä Georgia löytyi teiltä,
kun kuultiin, että pidätte karkureita.
Hänestä saatiin irti, että tulitte tänne.
Etsittiin ympäri vuorta.
Ylhäältä alas.
Tulee tilinteko.
Kun sota on ohi, koittaa tilinteon aika.
Teitkö tämän takin? Karkurin auttaminen on maanpetos.
Se on puoliksi pastorilta ja hevoselta.
Vai että tilinteko?
Sellainen on teikäläisten heiniä.
Ei minun.
Hemmetti. On siinä sitkeä pirulainen.
- Ei! - Ruby.
Inman.
Kapteeni Teague!
- Tule alas. - Enkä tule. Tässä on hyvä.
Sitten ammun hevosen altasi.
- Onko tuo Teaguen hevonen? - On.
- Kuoliko hän? - Toivon mukaan.
Anna ase ja mene kotiin.
Olen kyllästynyt taistelemiseen.
Jos annan aseeni, sinä ammut minut.
En ammu, mutta en aio myöskään kulkea jatkuvasti olan yli vilkuillen.
Sitten ollaan pattitilanteessa.
- Sanonpa, mitä minulla on puolellani. - No mitä?
Nuoruuden itsevarmuus.
Ei!
Minä... tulin takaisin.
Rakastan sinua.
Menetetty ei palaa koskaan.
Maa ei toivu.
Liikaa verta.
Sydän ei toivu.
Voimme vain niellä tapahtuneen
ja ottaa siitä oppia.
Mitä sinä teet?
Tämä kuoli yöllä, kulta.
Tuo se tänne.
- Älä tapa sitä. - En aiokaan.
Jotain täytyy tehdä tai se kuolee.
Ei hätää.
Yritetäänpä yhtä konstia.
Tulee päiviä, etten ajattele sinua.
Tilan kiireet menevät sydämeni edelle.
Näin keväällä on elämää kaikkialla.
Sinä olet kaikessa siinä.
Aivan kuin tekisit yhä matkaa luokseni.
Jos näkisit meidät nyt pääsiäispäivänä,
tietäisit joka askeleesi kannattaneen.
Grace Inman, ei ollut lupa aloittaa.
Hyvistä ystävistä, hyvästä ruoasta, hyvästä perheestä
ja siunauksista kiitämme sinua, Herra.
Aamen.
- Kultaseni, siideri puuttuu. - Se on sinulle.
Kipaisenpa hakemaan. Kun käsky käy.
Katsoin vielä kerran Sallyn kaivoon,
mutta nyt mitään pahaa ei näkynyt.
Vain pilviä, pilviä -
ja sitten... aurinko.